https://slama.dev/comeback/
No ten šampon taky stojí majlant.
Ahoj, jé, vemu si.
To je skóre.
Co?
Jaký skóre?
Ale můj bývalý chce jedno dítě do péče, tak se rozhoduju, který mu dám.
Zatím vede Saša.
Co?
Jak může chtít najednou jedno dítě do péče, když se o ně nikdy nestaral?
No jak, postavil si barák, potřebuje sekat trávu.
Ahoj, mami.
Ahoj, Lexo.
Lidi.
Jak bylo ve škole?
Normálka, koule z fyziky.
Aha.
Jo a třídní ti vzkazuje, ať se stavíš kvůli těm vypáleným šatnám.
Jo.
Jo, a ztratil jsem klíče od bytu.
Jasně.
Oběd máš vzadu v kuchyni.
Jo.
Ahoj, Saši.
Dneska byl ve škole kariérní poradce a říkal mi, že bych mohla jít na vysokou školu pedagogickou.
A to bych tě musela živit jak dlouho?
Je to jenom na pět let.
Jo, je to drama.
Ale prosím tě, nic neříkej.
Ještě by mi v tom dělali bordel, viď?
Vzal jsem si dva knedlíky navíc.
Můžeš jít.
Ne, nemám hlad.
Dneska se mi zdálo o tátovi.
Byli jsme v tom snu zase všichni spolu.
Jasně.
Počkej, přece se nemůžeš takhle nechat od Libora vydírat.
U rozvodu mi řekla soudkyně, že mi dává děti jenom proto, že je Libor nechce a děcáky jsou plný.
Můžeš si zapnout prslík?
Díky, mami.
Každej svýho štěstí strůjcem.
Co se děje?
Chtěl jsem ti říct, že tě mám strašně rád bez ohledu na to, kolik toho sníš a co budeš v životě dělat.
No super.
A co bylo ve škole?
No co by?
Nic.
No, Saša říkala, že jste byli u kariérního poradce.
No, byli.
Co řekl Lexovi?
Proč tě to zajímá?
Jen tak.
No to co vždycky, že je kariérní poradce a ne psychiatr.
Chudák Lexa.
Proč?
Jen tak.
A to tě ani nezajímá, co řekl mně, když se máme tak rádi?
No tak, co řekl tobě, Ivuško?
Nic.
No, že ta konzervatoř je blbý nápad, že si mám zlepšit matiku a zkusit ekonomku.
Podle toho, co říká Lexovi, mi připadá jako rozumný chlap.
A co je špatného na tom, že chci být herečka?
Ve školním dramatickém kroužku jsem nejlepší.
No když jsem tě viděl naposledy, tak jsi hrála psa.
To bylo na základce.
Byl to Tyrl a hráli jsme Babičku.
Kdo měl poznat, že to byla Babička, když vám všem bylo osm?
Teď bys měl přijít.
Zkoušíme pašijový hry a já hraju Máří Magdalénu.
A Saša?
Jidáše.
Toho nikdo nechtěl.
Ale bude to super.
Ahoj, Ivo.
Přihlásil jsem se do dramatického kroužku.
Nebude to super.
Vyfasoval jsem nějakýho Ježíše.
Doufám, že tam budeme mít nějakou líbačku.
Již přichází ta hodina, v níž se vůle vykoná mého otce stvořitele.
Má rozesmátá matko, nechtěj se rmoutit, my se musíme spolu rozloučit.
Super.
Co to znamená?
Že bys mi směl dávat knedlíky.
Tady jsou klíče od bytu.
Tohle je klíč od zadního vchodu od hospody, jo.
Ten dej Ozzákovi.
A popros prosím tě Ivu, ať vezme za Sašu příští týden schůzku, jo.
Díky.
Bože, co se děje?
Ale prosím tě, měla jsem nějakou slabou chvilku, sežrala jsem všechny preclíky a zavolala jsem Liborovi, že si obě dvě děti nechám.
No správně.
Zavolal na mě sociálku.
Takže jedem.
Proboha, kam?
Peníze nám vystačí do Valašského Meziříčí.
Pak se uvidí.
Tak já letím.
Počkej, přece matky to mají u sociálky vždycky dobrý.
Ale ne ty matky, co v noci makaj, ve dne spěj a věřej tomu, že se jejich děti o sebe nejlíp postaraj samy.
Přece nemůžeš vychovávat děti na útěku.
Neviděls Terminátora?
Počkej, a nemůžeš třeba zavolat na tu sociálku a říct jim, jakože je u vás doma všechno v pohodě?
Kecat sociálce?
Proč mě to nenapadlo.
Mám fakt nějaký slabý období.
Čau, pane Ozzáku, muj dýden.
Ahoj.
Vy nejste ve škole?
Měli jsme jet k tetě do Valmezu, ale nějak z toho sešlo.
Divný.
Ani jsem nevěděl, že máme ve Valmezu tetu.
Potřeboval bych poradit.
Chodím do dramaťáku a hraju nějakýho Ježíše.
No tak na to pan Ozzák asi odborník nebude.
Náhodou jsem se kdysi o tyhle věci zajímal.
Neříkejte, vy jste vkročil do kostela?
Jasně, že vkročil.
A hned zase vykročil.
Dostal jsem tam takový hnusnej pocit.
Když jsem si vzal víno na zapití, řvali na mě, že jsem husita.
A vůbec, myslím si, že kdyby tam čepovali pivo, tak to lidi chytne víc.
S čím přesně potřebuješ poradit?
No, ten Ježíš a Máří Magdaléna.
Jestli se spolu někdy líbali.
Obávám se, že ne.
Jejich vztah byl čistě spirituální.
Duchovní.
Takže žádný osahávání?
Myslím, že mu jednou myla nohy.
Super.
Takže se ještě ke všemu budu muset brát pokaždý čistý fusekle.
Nechceš ho?
Jo.
Ježíš Kristus Superstar.
Myslím, že zatím nic jinýho nevydal.
Už jde.
Můžeme složit tady k vám na pohovku?
Co to děláte?
Máma říkala, že si k vám máme dát věci.
A kdyby se někdo na něco ptal, nemáme nic říkat.
Asi nějaká bojovka.
Jako tehdy, když poprvý viděla Terminátora.
Týden jsme spali na vrakovišti.
No, Simono.
Aby se Saša nenudila.
Co to má znamenat?
Byla jsem na tý sociálce říct, že nežijou bez dozoru v zaplivaným kamrlíku a že je o ně dobře postaráno.
No, co oni?
Že se to přijdou zkontrolovat.
To jim chceš jako namluvit, že bydlíte v mým bytě?
Říkali, že je dobře, že mám druha, aspoň Lexovi nebude chybět mužský element.
No já přece nebudu lhát sociálce.
Sašo, Lexo!
Volala teta z Valmezu, že už je jí líp, takže jedem!
Počkej, neblbni, a to jako neexistuje jiná možnost?
Ještě podroužek ze třetího, ten se nabízel sám, když ho nechám spát na lehátku s Lexou.
Mami, ale dneska musíme jít, my máme tu zkoušku na to divadlo.
Nechťež dítek jíti ke mně a nebraňtež jim, neboť takovýchto...
Jest království boží.
To jsem se učil sedm hodin.
Lexo, ale to se přece škrtlo.
No tak dobře, no.
Takže dneska nemusíme.
Snad teď to zdravíčko vydrží pár dní.
Nebo týdnů.
Říkali do tří měsíců.
Bezva, dneska zkoušíme Poslední večeři.
Bezva, takže se najíme tam.
Bezva.
Naposledy říkám, že Jidáše hraje Saša.
Ale jako Jidáš bys byla mnohem lepší.
Dozvěděl se, že Jidáš líbá Ježíše a chce měnit obsazení.
Nejde to sundat z domu.
Děje se něco?
Takhle vypadáš vždycky, když chceš mít proslov o tom, že nás čekají těžký časy.
Jé, můžu si to taky poslechnout.
Mamka tyhle věci nesnáší, tak nám je vždycky napíše na ledničku a schová se ve špajzu.
Rád bych nejdřív mluvil s Ivou o samotě.
Fotr na nás poslal sociálku.
Musíme dělat, že jsme s Pacovskýma jedna rodina, jinak jdete do děcáku.
Vyměňte cedulky na dveřích.
Běž za ním.
Tati?
Nějaký dotazy?
Nevíš, jak bych si to mohla sundat?
Au.
Díky, mami.
Saša bude spát s Ivou v pokoji, Lexa si tedy roztáhne lehátko a Simona přijde až ráno, takže si s ní nemusíme dělat starosti.
Se Sašou nespím.
Chtěla jsi říct s Lexou?
Chtěla jsem říct se Sašou.
Ivo...
Každej ví, že si ze spaní opakuješ látku.
Na tu školu v přírodě nezapomenu.
Jmeniny Mirovec.
To byly letopočty na dějepis.
A nakonec jsem dostala jedničku.
No tak budeš spát se mnou, jako když jsi byla malá.
Jo, a zase budu chodit k psycholožce kvůli těm snům o umírajícím slonovi.
No tak trochu chrápu, to je toho.
Tak spi s Ozzákem, toho nikdy nic nevzbudí.
Ozzák bude muset spát na kanapě, poněvadž jeho pokoj je naše slabé místo.
Proč?
Lidi ze sociálky by si mohli myslet, že to máme za černou skládku.
Ten pokoj musíme nějak zabarikádovat.
Ahoj.
A není náhodou naše slabý místo Ozzák?
To je v pohodě, poněvadž Simona řekla sociálce, že se staráme o retardovaného bratrance Igora.
No, to jsem zvědavá, kdo bude Ozzákovi vysvětlovat, že nesmí do svého pokoje.
Simona.
Jasně.
Vážně ti volal Ozzy Osbourne, že nesmí do svého pokoje?
To je mi nějaký divný.
Normálně volá bráchovi, abych uklidil ve sklepě.
Ale je to fajn mít kámoše, co?
Tak ještě jedno.
Když by všecko v životě bylo takhle jednoduchý.
Fajn týpek ten Ježíš.
Přibili ho na kříž, on přežil a vrátil se jako Terminátor.
Asi to nemám celý.
Teď přece musí přijít ta pasáž, kdy půjde nakopat zadek Jidášovi.
Protože podle mě to byl on, kdo ho zradil.
Jidáš se oběsí a visí až do konce představení.
A děsně mu táhne na nohy.
Sakra, čtěte si nosný pasáže.
Dobře, tak o Jidáše je postaráno, ale co ty další?
Pilát.
Lexo, dál to není.
Já nechápu, když to bylo fakt tak úspěšný, proč někdo neudělal druhý díl.
Tak jak to jde, mládeži?
Nezvládně.
Lexa blábolí a Saša šňuká.
Blahoslavené břichy, které nerodily, prsy, kteréž nekrmily.
Ale fakt nechápu, proč musím mluvit jako kretén.
To tady nikdo.
Tak Ivo, nebuď jedovatá.
Copak je to těžký se ke svému kamarádovi chovat hezky?
Lexa není můj kamarád a nikdy se mi neválí v obýváku a nezakládá nový náboženství.
No tak sakra, co bychom to byli, kdybychom si nedokázali pomoct navzájem.
Jdu spát.
Já taky.
Žádnej jinam.
Neboj se, jak už jsme dospělí, se nebojím.
Dobrou.
Dvacet.
Dvacet jedna.
Dvacet dva.
Lexo.
Lexo, vstávej a běž do mýho pokoje.
Ivo, konečně!
Jidáš počítá stříbrňáky a já nemůžu usnout.
Takže žádný sex?
Ne, mazej!
Tři, čtyři, pět.
Ježíši, nemám postel.
Já dosáhnu na strop.
Strejdo, tiše.
Ivuško, já jsem se zaskvěl.
Je to tu nákrava.
Sorry, já jsem zapomněl, co jsem slíbil velkýmu Ozzákovi.
Spíš na kanapě?
Ne, spíš u táty.
Ale sklep uklidím zítra.
A kdo spí na kanapě?
A proč?
Kvůli Jidášovi.
A proč nemůže Ozzák spát na lehátku?
Uvidíš.
Já jsem zapomněl, že Ozzák jinak neusne.
Já sem nechci.
Tady je slon.
Tati, tam.
Tam je Ozzák.
Snad už to musíš spočítat.
Vydrž, vydrž.
Nech, tati.
Mě už si stejně nechce.
Nemůžu usnout.
Z těch bílých stěn jde strašně moc světla.
Vypni tu televizi zpátky.
No a kam asi?
Někdo si najdi.
Děti, jsem doma.
Tomáši, jak to tady zvládáš?
Co?
Jak jsi se sem dostal?
Já nevím.
Tady je pohoda.
Tak já si dolehnu.
Dobrou.
Co to chodí?
Jak jsi to bez děcáku?
Mně se zdál hrozný sen.
Nějaký lidi mě honili z jedné místnosti do druhé.
Já jsem zachraňoval slony.
Takhle to nepůjde.
Musíme se nějak zorganizovat, ať Ozzák nemusí spát v koupelně.
Volám Simonu, že chci zpátky svůj pokoj.
Teď spí, tak ho neruš.
Udělám novej spací pořádek.
Už mám pevnej základ.
Bezva.
Tak jdem do školy.
Pardon, omlouvám se.
Vstával jsem včas, ale usnul jsem mezi prostěradly.
Všechno probereme potom, teď si jdu jenom do kumbálu.
Ale tam už spí Ozzák.
Jak to?
Budila jsem ho, ale říkal, že za všechno může Simona.
Měli jsme takovou divokou noc.
No ale ne takovou, jako myslíte.
V koupelně jsem nechala trochu bordel, ale Saša to uklidí.
No poprvé to nešlo tak hladce.
Hele, příště se musíme líp domluvit.
Na tyhle ty noční akce já už nemám věk.
A to jsi vládnem starou školou.
Ale takhle to nemůžeme dělat celou noc.
Co děti?
No co je s nima?
No cestou do školy usnuly v mezipatře.
Však se na ten šrumec zvyknou a ty taky, uvidíš.
Tak čau.
Nemáte, Marcelko, prášky na spaní?
Já, buď mistře a pane, přijmi toto políbení ode mě.
Odprýskni, krutý zakřiváčku!
No co?
Tři dny říkala, že se to může upravit do pusy.
Jsem Ježíš, má s tím někdo problém?
Ne.
Lexo, ty ses zcvoknul.
Mě už to nebaví!
Líbá mě jenom ségra, a když jsem si konečně sehnal čistý fusekle, meje mi nohy.
Mě už to taky nebaví!
Teďka jsem šla v kostýmu po ulici a nějaká jeptiška si přede mnou odplivla.
Proč nemůžu hrát někoho, koho mají lidi rádi?
Ježíš, já taky nejsem nadšená z toho, že musím hrát prostitutku, která myje chlapům nohy.
Ale zítra už je generálka.
Jdu si lehnout.
A co ten tvůj plán na klidnou noc?
Vezmu si tohle, zamknu se v pokoji a vy si dělejte, co chcete.
Přesně takhle by to řekla mamka.
Je to nějaký chorvatský preparát a prý zabírá velmi rychle.
Takže jestli něco potřebujete...
Já potřebuji, aby tohle skončilo.
Tati?
Myslím, že už to zabírá.
Jo, pokoj si beru já.
Dobrý den, Krákorová, sociální péče.
Vy budete asi Igor.
Máte tady nějaký dozor?
Vy jste spal tady?
Proboha.
Dobrý den, Krákorová, sociální péče.
Hledám Simonu Bučkovou.
Simona je ještě v hospodě.
Vy jste její druh?
Teda ty jsi dneska zmatlanej.
Můžu se vás zeptat, odkud jdete?
Ježíš, z hospody, to jsou otázky.
Dobrý den.
Paní Bučková.
Dobrý den.
Krákorová, sociální péče.
Tak je to ještě horší, než jsem čekala.
Vaše děti trpí nedostatkem mužského elementu natolik, že si lepí vousy.
A zadruhé, vy se vracíte z hospody až ráno, váš přítel s vámi a vašeho retardovaného příbuzného zavíráte do skříně a necháváte ho bez dozoru.
Ty jsi byl ve skříni?
Ještě ne.
Tak kdo je tedy váš druh?
No tento muž nebo tento chudák?
Paní Krákorová, já dělám barmanku ve velice nebezpečném lokále.
A můj partner v obavě o moje zdraví a o moje bezpečí tam tráví moji pracovní dobu se mnou.
Víte, drahý?
A tady Igor spí ve skříni jenom když chce.
Že máš rád skříň, Igorku, že?
Můžu, můžu.
No a děti zrovna posílám hrát nějakou náboženskou hru.
Děti, zahrajte nám trošku kousek.
Ach, matičko, nelekej se.
Tvůj synáček sám kříž nese.
Jdou za ním i před ním kati.
Nemůžeš ho uhlídat.
To jste měla do toho dotazníku napsat rovnou, že jste praktikující křesťané.
To by na vás potom bylo nahlíženo jinak.
My jsme husité.
No tak pojďte, podepíšeme to rovnou.
Já vás nebudu zdržovat.
Ta hra bude určitě skvělá.
No co jo, tak neumí ani jednu repliku.
Jednu umím.
Jo, jakou?
Otče, otče, proč jsi mě opustil?
Nebojte se, názory dětí u nás nikoho nezajímají.
Teď to byla klika, že ta Krákorová má slabost pro Ježíše.
Teď už je to stejně jedno.
Takže Libor to nevzdal?
Ale jo, vzdal.
Když zjistil, kolik stojí dítě ročně, pořídil si ovci.
Béé.
Pro jistotu.
Zoranovy prášky!
Jste v pořádku?
No jo.
Teď už jo, ale prosím vás, bere to Zoran často?
Říkají, co absolvoval tu terapii zvládání vzteku, tak nejvíc jednou dvakrát denně.
Cože?
Prosím vás, nemáte z něj nikdy strach?
No nejvíc tak jednou dvakrát denně.
Jasně.
Zdrav buď, mistře a pane, přijmi toto políbení ode mě.
Zradil jsi mě skrze políbení.
Ježíše nikdy neopustíme!
Ajslové!
Vezdi si mě!